I FÖREGÅENDE AVSNITT...
Jag tänker sälja nöjesparken och bygga lyxlägenheter.
Vad säger mr Fischoeder om det?
Bearbeta honom. Övertala honom att sälja.
"Karusell ur bruk. Ny, mindre tråkig åkattraktion kommer snart"?
Jag vet, du är redan En rik-aktig man
Men tänk på allt det Som vi snart köpa kan
Och jag skulle öppna En strandrestaurang...
Och så låser man sin syster vid en trähäst.
Jag säljer aldrig parken!
- Vad? - Har du nånsin bajsat ut en nyckel?
Kul att ni gillar stället, för de kommer att hitta era kroppar här!
HUR BOB RÄDDAR/RUINERAR STAN
Herregud. Det här är illa.
- Repen sitter hårt. Riktigt illa. - Du behöver inte plåga oss, Felix.
- Vad hände med vanlig hövlighet? - Sluta prata!
Bara skjut oss nån gång, för Guds skull.
- Spänningen tråkar ut mig. - Vad? Nej! Gör inte det.
- Vad gör du? - Synar hans bluff. Skjut, snorunge!
Jag är ingen snorunge! Jag är en stor pojke. Stor och farlig!
- Snorunge. - Sluta reta honom!
Jag kan inte hjälpa det. Han klarar inget själv.
Sluta säga det! Jag är less på det! Calvin...
Jag har levt för länge i din skugga för att bara skjuta dig.
Du ska dö långsamt, bunden vid piren du älskar så mycket.
- Jag älskar inte den. - Ser ni där? Det är högvattenmärket.
Dit kommer vattnet att nå om en stund.
Ni kommer att se tidvattnet komma, vilket ger er tid att tänka-
- på hur allt det här hade kunnat undvikas om ni sålde parken!
Nu måste jag döda dig och ärva din dumma aktieandel och göra det själv.
Du blir bara nån död kille, och jag blir mr Fischoeder!
Jag, inte du! Du blir Calvin Krabba, världens dummaste döda person.
Jag vill bara säga att du redan är den viktiga Fischoedern för mig.
Bob. Jag ser vad du försöker göra, men jag är arg på dig också.
- Och man måste döda vittnet. - Håll inte med honom!
Ursäkta, men jag måste gå och leva mitt nya fantastiska liv.
Herregud. Snälla, mr Fischoeder, gör nåt. Jag har barn!
- Äsch, de där ungarna. - Kom tillbaka, Felix!
Ja, då. Senare. Vi ses när ni är döda! Hej, på er!
Tack vare er far får vi inga nya lägenheter i den här dumma stan.
Inga nya pengar och inget Bobs Burgare på stranden. Nix.
Bara tillbaka till våra trista liv i den här stinkande kåkstan vid havet.
Var är pappa? Jag har inte sett honom på 45 minuter.
- Har han en egen papp-lya? - Han kanske är i restaurangen.
Där föreställer jag mig alltid honom.
Ingen Bob. Vi får visst öppna utan honom.
Han kanske är ute på killkväll med sin nya polare Fischoeder.
Vi kan ha tjejkväll. Jag har nytt nagellack. Det heter "glasklart".
Visst, om du vill se ut som en prostituerad.
- Fanny, där är min lilla skunk. - Nej! Bort från mig!
Jag vet att du är upprörd, men jag har löst allt.
Lägenheterna ska byggas. Så jag ska bara lägga armen om dig så här...
Fanny! Jag sa just att jag har löst allt.
- Så jag får nattklubben och studion? - Ja!
- För helvete! Jag har löst det! - Skrik inte på mig.
- Åh, Gud, vilken stressig dag. - Jag bryr mig inte.
Vi går runt och tittar var nattklubben ska ligga.
Vad sägs om där borta? Eller kanske där?
- Okej. Då tittar vi till vänster? - Jag gillar inga av dem.
Sluta åla dig, Bob. Har du mask?
- Jag har det, och du retar upp dem. - Jag försöker få fram mobilen.
Jag når den inte. Mr Fischoeder, du måste ta den åt mig.
Oj... Så olyckligt. Din rumpa.
- Här uppe är du okej men där nere... - Bara dra upp telefonen.
- Vik upp den! - Va? Har du en viktelefon?
Den funkar för samtal, och det är vad mobiler är till för.
Mobiler är till för att spela spel med frukt på.
Bara tryck på den gröna luren. Då ringer den upp Linda.
- Hallå? - Hon svarade! Linda!
Bob? Jag hör dig inte. Det dånar. Jag tror att han är på en bar.
Jag ska döda honom. Vad är det för skratt?
- Vad är...? Bob? - Linda, lyssna!
Felix band fast oss under piren! Ring polisen!
- Han slog nog numret med rumpan. - Ja, det är hans rumpas röst.
- Är du på fest? Är det pojkar där? - Bob, du slösar våra minuter!
Jag hör dig fortfarande inte! Han fickringde mig igen.
Lägg inte på, Lin! Nej. Prova igen.
- Bob, vi verkar nog lite desperata. - Vi är desperata!
Bob, jag sätter din rumpa på "ljudlöst".
- Vem vill ha glass? - Nej!
- Den där polisen gillade inte oss. - Ingen kan höra oss.
- De trodde vi busringde. - Vi kanske kan sms: a polisen.
- Kan den där sorgliga saken sms: a? - Typ.
- Vi kan sms: a Linda! - Det blir svårt, men vi försöker.
Ja, det är svårt. Jag ser inte vad jag skriver. Jag bara trycker.
- Tidvattnet kommer in snabbt. - Samma hastighet som vanligt.
Skyll inte det här på havet, Bob.
Vad tittar du på? Mina tuttar är här uppe.
Förlåt, stumpan. Jag... Där är de. Milo och Otis.
Nej, den är Milo och den är Otis.
Du fick ett sms, mamma!
Det är kanske Jimmy Jr som undrar vad jag gör resten av livet.
- Han blir besviken när han får veta. - Det är från er pappa.
- "Hjälp. Matt i pungen, hörru." - Klart han är. Han är så gammal.
Enda gången han har sagt "hörru" var när han besökte Tinas klass.
Det kanske är stavningsfunktionen.
Som när jag sms: ade mamma att jag var superkåt när jag var supervåt.
- Varför skulle jag var kåt? - Undrar vad han ville sms: a.
- Kanske nåt som fick oss att LOL? - Låt oss luska ut det.
Det borde bli enkelt. Pappa kan inte så många ord.
Jag försöker plocka upp den med min fot.
Titta på de flinka, håriga små tåmännen! Vad fan var det?
- Jag tog nog en bild. - Hoppas du fick min bästa sida.
- Jag pratar om min bula. - Sluta.
Tina, har du mitt cykellås som halsband?
- Typ... - Det är väldigt klädsamt.
- Ditt huvud ser... säkert ut. - Nu skickade han en knäpp bild.
- Jag börjar bli lite orolig. - Få se. Det ser ut som en vit klump.
- Ska du säga. - Det är mr Fischoeders rumpa.
Hur vet du hur hans rumpa ser ut?
- Jag har fotografiskt rumpminne. - Vänta. Vad är det där?
- Kanske ett rep eller knäckebröd. - De stal min idé om knäckebrödsrep.
Jag tror jag har den. Jag för upp den längs ditt ben.
- Ta den. - Men den är helt fotig.
- Ramlar den i vattnet är det över! - Visst.
Här har vi stavningsförslagen för "matt" och "pungen".
- Nu matchar vi ihop dem. - Han kanske menade "fått fnatt".
- Varför är han galen plötsligt? - Kanske "snortat pulver"
- Vi skulle göra det ihop. En gång. - Herregud!
- Teddy hade rätt! - Jag visste det! Om vad?
Om bilden, repet. "Matt i pungen" betyder "Fastbunden".
Pappa är fastbunden nånstans.
Han sitter i möte! Och kommer att vara där ett tag.
Jag försökte skriva "Felix har oss under piren".
- Det bör vara i närheten. Skicka. - Är du säker, Bob?
- Tänker du skrika på mig igen? - Bara skicka.
Vem får skrika på vem nu?
- Herregud! Skickade du? - Jag tryckte på nåt.
Vi pratar om nåt annat. Jag ser med mitt lilla öga ett kamelformat moln.
- Där. Det där. - Det där, ja.
Herregud, vem har min Bobby fastbunden?
- Vika är pappas fiender? - Tid, tyngdkraft, tandkräm...
- Jimmy Pesto. - Jimmy har ett alibi, han är dum.
Det är från pappa! "Fix har under 77", sen en räk-emoji och "Pierre".
Herregud! Nån Pierre har honom fastbunden och ger honom räkor!
Undan, allihop. Du måste skärpa till dig!
Du har två barn och en Louise att ta hand om!
Okej. Sluta slå mig.
Det finns en restaurang som heter Pierres som serverar räkor.
- De är okej. Inget särskilt. - Fort, mamma.
Vi stänger - för evigt - och hittar pappa!
- Håll ut, pappa. Vi kommer. - Och håll ut, räkor. Gene kommer.
Se det från den ljusa sidan. Vi kan äntligen kissa utan att generas.
- Åh, det är varmt. Är det du? - Det är jag.
- Jag sköter snacket. - Nej, jag snackar, du slåss.
- Och jag äter räkor. - Och vi ser på.
- Och jag söker ledtrådar. - Är de räkor, ge dem till mig.
Hej. Välkomna till Pierres. Ett bord för fem?
Vi ska inte äta. Vi söker den här killen.
- Bob. Ni kidnappade honom! - Ge tillbaka min son!
Jag har inte din... Vad...? Okej, får jag se toabilden igen?
- Du är verkligen fräck. - Jag kan inte andas.
Jag ser prickar.
- Vill inte dö. - Oj, killen svimmade verkligen.
- Och spydde. - Jag har dåligt samvete.
- Vi försökte bara prata. - Han gav mig räkor.
Och han sa "välkomna åter". Vilken stil!
- Vad gör vi nu? - Japp.
- Vad är det? - Jag vet nog var Bob är.
- Var? - På Snapsbåten till Alkohol-ön.
Det är fylle-sms. Jag vet hur de ser ut.
Här är 87 sms jag skickade till min ex-fru i går kväll.
Vad tror ni "ledsen, jag är inte ledsen" betyder?
Bosco var ingen hjälp. Vi måste inse fakta.
Ingen bryr sig om pappa utom vi. Egentligen bara mamma.
- Och jag. - Och Tina. Dags att dela på oss.
Vill vi hitta honom får vi spåra honom själva.
- Har nån nåt vi kan lukta på? - Jag har hans jeans.
- Vadå jeans? - Jag klippte dem till shorts.
Som om ni inte har ett par av pappas avklippta jeans på er allihop!
Oj, oj, oj.
Var är din familj Bob? Varför letar de inte efter oss?
Jag vet inte. De fick kanske inte sms: en.
Det här är illa, Bob. Väldigt illa.
Tänk att jag skulle Få sluta så här
Under en pir Med Fischoe mig så när
Men nu får Linda Visst änkefru bli
Tråkigt är väl det
Jag tror att min Bob Sitter hemskt illa till
Kanske i vasen Han har slumrat till
Kanske han äts Av ett lejon med dill
Tråkigt är väl det
Kanske din far Bundits av en matros
Jag hjälper dig När jag tagit min dos
Kolla min svid Ska vi flyga vår kos
- Ja, snyggt. - Tråkigt är väl det
Åh, jag vill ha Bob tillbaka
Jag är sugen på en kaka
Det är ingen burgare Men jag låtsas nog ändå
Jag gråter nu...
Jag var bara tvungen Jag ångrar mig ej
Jag mördade brorsan För att roa mej
Vad är det här För en känsla, så säg?
Varför på mina bröst Tittar du ej?
Tråkigt är väl det
Farväl, min värld Det är visst dags att dö
Tänk om din mobil Inte var sådär slö
Och nu får jag aldrig mer Äta gul snö
Tråkigt är väl det
Först var det lite kul att pappa var försvunnen. Men inte nu.
- Vi kan bli fast med bara mamma. - Nej, vi behöver er pappa.
Ni är ett två-vuxna-två-flaskor- vin-per-kväll-jobb.
Var fan är han? Han har inte bara försvunnit.
Titta. Där är Felix. Vi måste berätta att hans bror är i fara!
- Felix! - Linda! Vad gör du här?
Vi fick konstiga sms från Bob. Vi tror han är med din bror. Ser du?
- Min dotter tror det är hans rumpa. - Definitivt.
Lyssna, okej! Jag menar, lyssna. Jag försöker vara trevlig, men...
Jag vet inte var han är! Okej? Linda, kära Linda.
Bob och min bror är nog, precis just nu, skräckslagna...
- ...kippande efter... - Efter vad? Ost?
- Du svettas mycket, Felix. - Du är fuktig.
Du vet inte hur fuktig jag brukar vara.
Felix verkar må fint.
Calvin! Vad har jag gjort?
Jag känner igen det ljudet. Från telefonsamtalet.
Han är här! Bob är här nånstans!
- Vart tog Felix vägen? - Varför går Felix ner under piren?
Han måste betala för korven. Har du några pengar? Eller du?
- Du, då, glasögonormen? Inte? - Piren?
Pierre är pir. Bob är under piren! Herregud!
- Vi behöver tre trampbåtar. Fort! - Sköldpaddan är snabbast.
- Jag vet, det är motsägelsefullt... - Hoppa i!
- Ni måste ha livvästar... - Flytta på dig!
Ha det så kul på vattnet. Det är underbart.
- Pappa, om du dör, låt bli! - Det är inte dags för dig!
Jag vill sätta dig på ålderdomshem nästa år!
Du måste lära mig raka mig! Överallt!
Nån kommer! Här borta!
- Det är Felix! Jag visste det! - Åh, nej.
Jag visste att han inte hade stake..
- Vad vill du nu, Felix? - Jag ska rädda er!
- Skynda dig då! Ta loss oss! - Visst, jag ska bara...
- ...dyka ner och knyta upp. - Nej!
Det är en dålig plan, Felix! Dålig plan!
Han är för feg för att hoppa i.
Herregud, kan du sluta pika din bror?
Ja, och jag är inte feg! Det är bara lite svall.
- Bobby! - Tysta, allihop!
Jag ska hoppa i och rädda dem. Jag måste bara bli mentalt redo.
- Ge dig! - Någon, snälla skynda!
Jag skulle döda min bror för att ge dig din nattklubb. Men jag kan inte.
- Vad? - Jag hoppar i.
- Ingen rör sig! - Fanny, vad gör du?
Jag låter er inte krossa min dröm!
Folk har alltid sagt till mig vad jag inte kan.
"Fanny, du kan inte visa rumpan. Du kan inte skjuta folk."
- I dag ska jag göra båda två. - Herregud.
- Håll käften. Jag kan inte tänka. - Vad är nytt?
Okej, Linda, du och ungarna hoppar av båtarna och drunknar.
Kan vi inte bara plaska omkring och ha kul?
Kom igen, Fanny. Jag är din tjejpolare. Shopping? Eller hur?
- Nej! Ut! - Ungar, ta tag i mig.
- Använd mig för att flyta. - Fanny, gör det inte!
Bara sitt där och ärv hans pengar. Okej, allihop, börja drunkna nu!
Ni är usla på att drunkna. Jag får väl skjuta er!
Jag är ledsen att jag drog in oss i det här. Ungar, jag älskar er.
Dig med, Linda. Nästan lika mycket som ungarna...
Jag älskar dig också. Förlåt att jag var arg över lägenheterna.
- Jag älskar dig, mamma. Och pappa. - Jag älskar er alla.
- Men det är bara mellan oss. - Jag älskar alla!
- Jag älskar dig också, raring. - Vad gör de?
Ingen aning. Åh, Gud, nu börjar de igen.
Okej, hör upp! Jag ska skjuta dig först.
- Ett... två... - Fanny, vänta!
Innan jag dör, kan du... Jag skulle gärna vilja höra en av dina låtar.
- Vill du? - Herregud. Så gulligt. Vilken?
Den om dansen?
Den är inte riktigt klar än. Jag sjunger "Herr Dansgolv". Den är het.
- Bra. - Vem är det som knackar på
- Åh, det är herr Dansgolv - Linda, stolpen.
- Vad? - Den nära Fanny, Lin.
- Ramma sköldpaddsbåten mot den. - Jag fattar.
...dansgolv Alla är så flotta här
- Vilken härlig atmosfär - Showen är över, Fanny!
- Fort, lossa oss! - Jag är inte så bra på knutar...
- Tack Gode Gud! - Heja mamma!
- Herregud, simma bort! - Simma bort!
Dyk, allihop! Dyk!
Tina! Tack och lov, din vackra fyrögda jävel.
- Mamma! - Där är mina flickor. Var är Gene?
- Här borta. Jag gör min egen grej. - Jag mår bra.
- Var är min Bobby? - Du räddade oss, Linda.
Tack och lov att vi lever i en tid då kvinnor kan simma.
En begravning till havs. Karusellen ville ha det.
- Vi pratade om det mot slutet. - Mitt lilla Fanny-äpple!
- Mitt hår är vått! - De sim-springer bort!
De flyr till Mexiko! Eller vad som än ligger på andra sidan vattnet.
- Då griper de väl Felix också. - Nej.
- Jag sa att Fanny bar hela skulden. - Va?
Se på honom, Bob. Han skulle vantrivas i fängelset.
- Han försökte döda oss. - Nej, då. Vi brottades bara.
Som bröder. Tog några nappatag.
Jag vet inte. Dessutom kom han tillbaka.
- Jag sa ju det. - Jag tänker berätta för dem.
- Skulle 4000 dollar ändra dig? - Va?
- Min familj kan inte köpas. Sju? - Tre.
- En. - Kan ni ge mig en minut?
- Toppen! Då glömmer vi allt. - Vilken vansinnesdag!
Jag åt flingor i morse, och till kvällen blev jag mördad.
Lin, jag försöker snacka pengar här med mr Fischoeder, så...
- Du behöver en varm dusch, mister. - Felix, jag får ett frislag.
- Kom här. Du vet reglerna. - Jag är glad att vi hittade dig.
- Jag också, Lin. - Belchers är en landfamilj.
Vi hör hemma i en restaurang, inte under en kaj.
- Nu går vi hem. - Det är kajen vi räddade.
- Och se hur den tackar oss. - Den räddade på ett vis oss.
Vi fattar, pappa, du älskar kajen.
- Jag vill inte ens se på den. - Jag ska dricka vin i sängen.
- Kexfest i mammas och pappas säng! - Nej! Herregud.
Text: Kristina Donnellan www.sdimedia.com